ЗАТВОРНИЦИ НА ДЯВОЛСКИЯ ОСТРОВ (1962)
В ролите:
МИШЕЛ МЕРСИЕ
ГАЙ МЕДИСЪН
ПАУЛ МЮЛЕР
ФЕДЕРИКА РАНЧИ
МАРИСА БЕЛИ
РОЛДАНО ЛУПИ
Сценарий БАРБА РОСА
Монтаж ОТЕЛО КОЛАНЖЕЛИ
Музика ЕГИСТО НАГИ
Режисьор ДОМЕНИКО ПАОЛЕЛА
В края на 17-ти век френското правителство решило
да направи на Дяволския остров, близо до Кайене,
наказателна женска колония.
Вода! Умирам, вода! Вода!
Не викай. И да умрем, за тях е все тая. - Господи, какви хора!
Полин, бедничката, всички ще умрем.
10 години каторга... не са много. Но аз искам да живея!
А мен ме осъдиха до живот.
Няма надежда. Първо осъдиха баща ми.
Чичо ми, сестра ми, а сега мен.
В какъв свят живеем!
Добре, ние си го заслужихме...
Но вие! Баща ви е бил влиятелен благородник.
Уважаван човек. И какво направиха с вас?
Осъдиха ви на доживотен.
Какво е това? Дяволският остров!
Земя!
Може би там ще открия сестра ми.
Корабът да не приближава брега! Огън!
Не искат да приближаваме брега!
Хвърлете котва!
Хвърли котва!
Заповядай да доведат жените!
Дори за тях, това дяволско плаване приключи.
Жените на борда! Жените на борда!
Пътуването ви приключи!
Пристигнахме на мястото - Дяволският остров.
След няколко минути войниците от острова ще дойдат за вас.
С това моята отговорност към вас приключи.
А до тогава искам да ви дам няколко съвета.
Животът ви тук ще бъде много труден.
Бъдете смели.
Някой ден това ще свърши.
Правосъдието изисква наказание за престъпленията.
Не забравяйте, че над правосъдието и човешките закони
е висшия закон - Божият.
Вярвайте в Бог и Неговата справедливост и милост.
Той няма да ви остави.
Лейтенант Ле Фавр, действащ комендант на острова.
Капитан Дювил.
Безполезно е да говорите за Бог на тези, капитане.
Просто е загуба на време.
Това са заповедите за затворниците.
И нищо друго?
Не, както обикновено, само списък на затворниците и присъдите им.
Свалете ги на брега, Дюбоа! - Слушам!
На лодката! Хайде! Мърдайте!
Към брега!
Нещастници.
Струва ми се, че за първи път идвате тук, капитане?
За първи и последен. Аз съм моряк, а не търговец на роби.
Имаме заповеди!
Между другото, почти не ви взривих.
Дадох заповед да не приближава никой кораб без специално разрешение.
30 мои оръдия са насочени към вас.
Напразно се притеснявате, никой няма да ви открадне жените.
Не ме вълнуват жените, капитане, а златото, което ще събират.
Надявах се, че ще донесете заповед за моето повишение.
Все още мога.
Между другото, как живеят тук жените?
Не толкова зле, капитане.
Не толкова зле.
Следващата!
Запомнете, ако не работите както трябва,
получавате гривни и на краката!
Кажете ми, познавате ли Мишел Фуше? Тя ми е сестра.
Доведоха я тук преди две години.
Не познавам никоя с името Фуше!
И не си отваряйте устите без мое разрешение!
Всички се стройте в една редица! Нямаме време за губене!
Някоя да познава Мишел Фуше? Мишел. Не я ли познавате?
Мишел.
Умолявам ви, кажете!
Мишел! Мишел!
Какво искаш? Аз съм Жанет Дюрвил! - Чакай, ти си моята сестра Мишел!
Да не си луда? Не знам за какво говориш!
Остави ме на мира! - Но това не може да бъде!
Сега всяка от новодошлите ще получи работа.
Какво чакаш? Влизай вътре.
Така е с всяка, която мързелува!
Вземи ситото и върви да работиш!
За реда на острова се следи внимателно,
това се отнася и за ситото!
Дадоха ви нещата! Тук отговаряте за всичко, което ви дават.
Покажи ми чантата!
Малко си намерила. Продължавай.
Днес нямах късмет.
Не се бой, няма да те бия.
Ще дойдеш ли довечера при мен? - Да дойда?
Последният път ми обещахте пропуск, къде е той?
Тогава бях готов на всичко.
Трябва да бъдеш моя.
Искам да дойдеш при мен!
Някой ден ще дойда, ако искам.
Но това... това е злато!
Ще имаш време да му се любуваш. До края на живота си!
Сержант! Спрете работа, трябва да им кажа нещо.
Слушам!
Млъкнете! Хей! Спрете работа!
Много е важно!
Която се върне в лагера с празно сито ще получи седем удара с камшик.
Сега продължавайте...
Хенриета! Хенриета!
Безполезно е!
Хенриета!
Какво правиш? - Млъквай, да не те ударя!
Продължавайте да работите!
Коя беше тази Хенриета? - Вече няма значение.
Страданието й приключи.
Зле ли ти е? Как се казваш?
Мелина.
Продължавайте да работите! Размърдайте се! Работете!
Къде ти е торбата?
Беше почти пълна и са я взели.
Продължаваш да ме лъжеш! - Стига!
Ето я.
Какво? - Ей, ти!
Коя иска утре да си почине?
Аз. Искам да пия довечера.
Добре. А ти, скъпа моя? Искаш ли да си починеш?
Остави я! - Добре, добре.
Каква ти е? - Няма значение! Намери си друга!
Ела тогава ти. Лейтенантът ще бъде доволен.
Ще дойда, ако искам!
Ако бях лейтенант, не бих се перчил с теб! Ти си от лесните.
Изнасилването на една жена няма да ви достави удоволствие!
Не, ти идваш с мен.
Никоя друга ли не иска почивка утре?
Отново сме заедно. - Толкова се радвам!
Лека нощ, Мартин. - Лека нощ.
Полин!
Нататък!
Предай.
Маева, вземи.
Не се тревожи. Готвя се почти 10 години.
Мишел! - Бъди внимателна!
Тук съм Жанет Дюрвил, проститутка от Париж.
Дадоха ми само 4 години.
Но защо? - Ако разберат, няма да изляза оттук.
Така и така бях до живот. На кораба имаше едно момиче с мен.
Тя падна зад борда, казваше се Жанет Дюрвил.
Казах на всички, че името й е Мишел и взех нейното.
Но... винаги ли ще носиш това име?
Забрави за това. Разкажи ми за себе си и мама.
Мама умря.
Кога? - Разбира се, няма как да го научиш.
Тя умря през зимата.
Избягах.
Но те ме намериха в Марсилия!
Трябва да забравиш за всичко. Повярвай ми, само така ще оцелееш.
Да оцелея... не знам дали си струва. - Разбира се.
Всичко това ще свърши и ще бъдем свободни.
Какво искаш да кажеш? - Виждаш ли веригите?
Само трябва да ги срежем.
Дори и така да е, никога няма да се измъкнем от острова.
Имаме лодка.
Утре ще ти я покажа.
Не крещи!
Глупачка! Това е парфюм.
Давай.
Побързай!
Къде сме? - Няма значение.
Събличай се.
Лодката я няма! Взели са я. Ще трябва да плуваме.
А тя защо? - Не можех да я оставя. Тя ми е сестра.
Идва с мен.
Тя няма да успее.
Каквото и да става, идва с мен.
Две години готвим бягството! - Добре, нека да дойде!
Какво значение има? - Добре.
По-добре да се махаме оттук. Тук ще ни видят.
Всичко е готово. - Да. Другите ни чакат.
Ще успеем. - Отлично.
Бягството е довечера. - Довечера?!
Да, довечера. Защо? Уплаши ли се?
Искаш да останеш с Мелина и другите?
Преди около година открихме разбита лодка.
Поправихме я. Сега плава. - Ако излезем в морето сме спасени.
И така, Мартин, с нас ли си?
Навсякъде съм с теб.
Внимавайте!
Камъни... Охраната няма да дойде тук.
Знаете, че когато стигнем Кайен може да ни хванат... и продадат.
Затова ни трябва злато.
Какво искаш да кажеш? - Как ще вземем злато?
В съкровищницата може да се влезе през стаята на Ле Фавр. Аз ще отида.
Забрави ли за честта? - Не, разбира се!
Но златото ни трябва. Дори с цената на живота. Заемам се.
Не е нужно да го правиш! - Не ми крещи.
Слушай, вземи ме. - Не можем! Ще се провалим!
Аз намерих лодката. - Не можем да рискуваме заради теб!
Бъди разумна, Мелина! Иначе всичко ще провалиш!
Бягството довечера ли е? - Още не сме решили.
Вземете ме. Да, болна съм. Но няма да бъда в тежест.
Какво ти става, Джанет?! Не мога да те позная.
Ако беше тук по-отдавна, нямаше да ме питаш.
Утре искам да си почина.
Така внезапно? Нещо се крие зад това.
По-добре кажи на Ле Фавр, докато не съм размислила.
Може би си струва риска.
Аз също искам да си почина.
Комендантът днес е зает.
А аз съм свободен.
Хайде.
Не се тревожи, ще измисля нещо.
Не се и съмнявам. Знам, че ще измислиш.
Знаеш ли, понякога нещата стават маловажни,
щом животът е заложен на карта.
Колко дълго ще чакам? - Не бих те накарал да чакаш.
Е?
Мадмоазел...
Най-накрая! - Обещах да се върна.
Страхувах се, че вече няма да прекрачиш този праг... доброволно.
Можеш ли да ме принудиш?
Жена, принудена насила, не доставя удоволствие.
Не, не, аз сам.
Дълго те чаках, Жанет.
Надявам се, че тази нощ ще бъдеш щастлив.
Ще се справиш. Сигурен съм, че днес ще ме ощастливиш.
Надявам се, че ще ме запомниш.
Завинаги.
Страх ли те е? - Тя каза, че ги е убила!
Излъгах, исках да си придам малко повече важност.
Дай ми го. - Не. Сама ще опитам.
Налага се.
Към блатото. - А Жанет?
Тя ще бъде там.
Дюбоа!
Всичко е готово за лова, лейтенант.
Не се притеснявай! Сестра ти знае как да се пази.
Ако знаехте каква беше преди! Срамежлива и кротка.
Тихо, някой идва.
Получи се! - Браво на теб!
Мишел!
Мартин! Трябваше да го убия...
Не! - Ле Фавр...
Бягайте!
Да бягаме по-бързо!
Мартин... умирам... ще умра... Вземи златото.
Вземи... - Мишел!
Боже! Мишел!
Трябва да ви обеся!
Но съм принуден да се лиша от това малко удоволствие.
След няколко дни за златото ще пристигне кораб.
Докладвах в Париж, че този път златото ще бъде повече.
Трябва да спазя обещанието си на всяка цена.
Сега няма да ви убия, но всяка от вас ще получи 20 удара с камшик
и ще бъде завързана към останките на кораба, да поизсъхне на слънцето!
Ти хладнокръвно уби Жанет! Подъл убиец!
Ти си отговорен!
Защо си толкова загрижена за тази нещастна курва?
Тя не е курва! Моя сестра е!
Ако има Бог, той ще те накаже! - Отведете ги!
Късметлийка. Комендантът те цени. След месец си свободна.
Не искам свобода.
Страх ме е.
Умирам! Умирам!
Тя умира. - Бедната Франсоа...
Затворниците ми казаха как се е озовал тук корабът.
На борда му е имало 100 мъже от цяла Франция.
Търсели са Дяволския остров и любимите жени, заточени тук.
Искали са да ги намерят и отведат у дома.
Щом приближили острова се извила буря
и малкият им кораб станал играчка за вълните.
Жените им не могли да ги спасят.
Видели са кораба изхвърлен на скалите.
И нито един от мъжете им не оцелял!
Това е само легенда.
Нищо повече.
Истина е. - Не е истина.
Вярвам... изглежда, е истина.
Може и за нас да дойде кораб.
Би било чудо...
Какво е това? Кораб! Идва за нас!
Или за другите... - Не! Той спира!
Мираж е! - Идва към нас!
Идва насам! - Спира!
Не е мираж! Наистина е кораб!
Надявам се, че този кораб ще ми донесе повишение!
Капитан Анри Валиер, френска Кралска флота!
Вие ли сте комендант на острова? - Лейт. Джордж Ле Фавр. Слушам ви.
Това е за вас. С указ на краля ви заменям.
Заменяте ме?
Нещо не е наред?
Не, капитане, не.
Стори ми се, че пристигането ми ви разстрои.
Очаквам вашите разпореждания.
Първо искам да огледам крепостта.
След това да се запозная със златните запаси.
Но златото е опаковано и запечатано в сандъци.
Скоро за него ще дойде кораб.
Да започнем огледа, лейтенант.
Какво правят тези жени тук? - Тук са, защото се опитаха да избягат.
Незабавно ги освободете.
Наказани са по моя заповед.
Превишили сте правомощията си. Ще го отбележа в доклада за Париж.
Командвам острова вече 2 години, капитане.
И горчивият ми опит показва, че разговорите с тях са безполезни.
"Горчивият ви опит" не ме интересува.
И няма да повтарям заповедите си.
Чухте ли ме?
Развържете ги!
Сложи си го.
Това е парфюм. - Знам.
Четох откъс от досието ти.
Била си заможна.
А ромът, който ми обеща? - Ще го получиш от коменданта.
Сега се усмихни. Върви!
Не! Не искам! Не, не, не!
Не! - А аз ти казвам, че ще бъде!
Каква приятна изненада, капитане.
Добре дошли, капитане.
Утре сутрин съберете всички войници пред парадното крило на крепостта.
Също и затворниците.
Хайде, господине.
Това, което сега ще кажа, важи за всички без изключение.
Затворниците излежават тук присъдите си.
Не са тук за изтезания!
Тук са, за да събират злато!
Това ми е първото и единствено предупреждение.
Ако чуя, че някои от вас малтретират затворниците
или злоупотребяват с тях, ще го обеся!
Няма да повторя това, което току-що казах!
И ще удържа на думата си!
На острова военните присъстват само за охрана!
А затворниците ще правят само това, което е предписано за присъдите им!
Сега се захващайте за работа! Нека да не губим повече време!
На работа! - И повече никакви камшици!
Капитане, така няма да работят! - Не ме ли чухте?
Слушам, капитане!
Как се казваш?
Мартин Фуше.
Мартин?
Мога ли да направя нещо за теб? - Оставете ме на мира!
Ако ми позволите, капитане. С такива методи те няма да работят.
Решението е просто, лейтенант.
Който не работи, няма да яде.
Чухте ли всички?
Капитанът каза, че ако не работите, няма да ядете.
И без това не ни хранят!
Всички назад!
Излезте от водата! Назад!
Трябва да му помогнем!
Животът ми не струва нищо, капитане.
А вие рискувахте своя заради мен.
А ако беше хванал теб?
Тогава какво щеше да струва моя живот?
Благодаря.
Пуснете ме! Пуснете ме! Нищо не съм направил!
Пуснете ме! - Къде го намерихте?
Дошъл е с лодка.
Защо си тук? - Рибар съм, г-не.
Бурята ми скъса платното.
И течението ме доведе тук. - Никой не може да акостира тук
под заплаха от смъртно наказание! - Кълна се, г-не, повярвайте ми!
Нахранете го. И му върнете лодката.
За теб е.
Никога не съм виждал такива златисти коси.
Много си красива.
Върви си!
Махай се, боклук! Бих ти размазал мозъка навсякъде!
А ти ставай и се махай оттук!
Махай се!
Какво ме зяпаш, по дяволите? - Искам добре да запомня това лице,
може някъде да го видя.
Тук е златото.
Добре се охранява и може да удържи на нападение от 100 мъже.
Тази страна е напълно без защита - нито оръдия, нито войници.
Да предположим, че нападнат тук... - Там е непроходима джунгла.
Ако някой се скита там, крокодилите ще го разкъсат.
А ако атаката е от запад, ще приключи бързо.
Вижте какво... това злато е голяма примамка за пиратите.
Утре вземете войници и затворете тези празноти в укрепленията.
Капитане, но тогава лагера ще остане без защита!
Външните няма да разберат за преместването на войската.
Това трябва да стане до полунощ.
Какво има, лейтенант?
Не можете ли да се справите с операцията?
Утре празнината ще бъде затворена.
Влез!
Капитане, затворничката Мартин Фуше
иска да говори с вас.
Пуснете я.
Влизай!
Оставям ви сами, капитане.
Дойдох да се оплача от лейтенанта. - Останете.
Обвинявам лейтенанта в предумишлено и хладнокръвно убийство на сестра ми!
Какво ще кажете, лейтенант? - Очаквате да отговоря на тази луда?
Тя казва ли истината? - Не, разбира се! Това е заговор.
Сестра й организира бягството и открадна две торби злато!
Аз заповядах да я застрелят! Какво друго можех да направя?
Лъже! Застреля я, когато ни обградиха! Никой не можеше да избяга!
Сериозно обвинение, лейтенант! - И кой е обвинител!
Тя! Две години командвах острова и никой не се осмели да ме обвинява!
Всичко това е заради нелепата ви реформа!
Вие напълно унищожихте дисциплината на острова!
Капитане, признайте си, не сте способен да командвате острова!
Ще напиша за това в доклада към правителството.
Обещавам ви.
А засега изпълнявайте дадените ви заповеди.
Свободен сте.
Той ще отговаря за това, Мартин.
По-добре да го убия!
И ще бъдете ли по-щастлива?
Кръвта му ще е върху вас.
Чака ме работа.
Мартин!
За протокола трябва да знам подробности за смъртта на сестра ви.
Трябва да разбера как е успяла да открадне златото.
Ле Фавр излъга ли? - Не.
Вярно е, че сестра ми взе две торби злато.
Изглежда странно.
Как да обясня, че затворникът е бил в кулата? Абсурд е!
Истина е. Сестра ми каза, че ще прекара нощта с Ле Фавр.
Каза, че там имало проход.
Искаше да го убие... когато заспи. Това знам за плана й!
Той ще отговаря за това.
Къде е останалата част от войската?
Лейтенант Ле Фавр ми заповяда да поставя двама да пазят златото.
Добре! Освободете пленниците и нека да чакат в лагера.
Слушам.
Оръдия ли стрелят? - Да, лейтенант.
Трябва да се върнем в крепостта. - А заповедта на капитана?
Корабът, който чакахме, пристигна. - Връщаме се в крепостта!
Пирати!
Мелина!
Луиз, ранена ли си?
Пиратите ще убият всички войници.
Може би те ще ни освободят?
Жанет, забрави за мен.
Не.
Все едно отново съм във Франция...
Анри, къде сте?
Анри, те ще ви убият!
Здравей, Барт!
Как само си облечен!
Каква добра идея!
Чудесна идея!
Браво на теб, Анри!
Пират?!
Къде е златото? Трябват ми към няколкостотин лири.
Много повече ще получиш.
Виж, този проход води до стаята със златото.
Тогава защо се интересувахте от смъртта на сестра ми?
Ще обясня. - Приятелките ми умряха заради него!
Убиха ги твоите другари!
Ти не си по-добър от Ле Фавр!
Ти си още по-лош! По-лош! По-лош!
Мартин!
Момичетата ще почакат. - Добре...
По-добре побързай. Колко време имаме?
Не бързай за никъде, Уили.
Изпратих всички войници от другата страна на острова.
Чудесно! Браво на теб! Отивам да събера момчетата.
Добре!
Коя е? - Мартин. Тя обича Валиер.
Сигурно вече е разбрала, че той е пират.
Аз също съм пират. Не ти ли харесва?
Не, не ме интересува. - А че съм наполовина негър,
наполовина... - Любовта не различава цветовете.
Благодаря.
Дошли са за златото!
Когато тръгнат, ще бъде още по-лошо. Ле Фавр ще си отмъсти за всичко.
Защо ще иска отмъщение? Не сме свързани с пиратите.
Ле Фавр ще убие всички ни!
Върху кой друг би могъл да излее гнева си?
Дори и да си права, какво можем да направим?
Да предупредим Ле Фавр... - Не!
Защо да помагаме на тази измет? - Да помогнем на тази измет?
Капитан Валиер се държа приятелски с теб.
Разбирам те, Мартин. Но Ле Фавр уби Жанет.
Забрави ли?
Можем да избягаме с пиратите.
Хайде! Побързайте. Хайде!
По-внимателно с тях!
Барт.
Можем ли да вземем на борда политически затворници?
Къде да ги дяна? Твърде много са.
Но теб не те е грижа за всички?
А само за една?
Ще се видим на борда!
Размърдайте се!
Хей! Какво правиш тук?
Кой отговаря тук? Къде мога да го намеря?
Защо си дошла?
Забраних на момчетата си да се доближават до жените.
Добър пример давате!
Помолих момичетата, да не ви наричат войник.
Уверих ги, че сте наш приятел! - Не ме интересува.
Нямам място! - Не мисля.
Място ще има, ако хвърлите част от златото зад борда!
Да го хвърлим зад борда?
И сериозно ли вярваш в това?
Вярвам. - Не изглежда.
Името ви е Бърт? - Франсис Бърт.
Професия... пират?
Пират... по-скоро авантюрист, скитник из моретата.
И искате кралска амнистия за всички ваши прегрешения?
И с кого имам честта да говоря? С кралицата на Франция?
Говорите с благородна жена - принцеса Савой.
Приятелите ми биха приели милостта на краля, но не и на тази нещастница!
Коя? - Мария Антоанета.
Но не мога да взема всички ви.
Мога само за вас да намеря място, ако обещаете нещо.
Ако ли не, няма да се обидя.
Всички или никоя.
Работата е на зле.
Анри, ранен ли си? - Не, просто драскотина.
Ле Фавр се върна. Ще има битка.
Ще отида да погледна лодката! - Ще те прикривам, върви.
Огън!
Напред!
Към кораба!
Какво правиш тук?
Отплават! - Върви. Ще те настигна, хайде!
Ще те прикривам. Хайде, върви!
Ела с мен!
Бягай! Не се тревожи за мен!
Стойте! Не го убивайте!
Завържете го!
Искам го жив.
Полин!
- Маева...
Сега вярвам в легендата.
Преди не вярвах.
А сега аз не вярвам.
Чувам стъпки...
Чукане на токчета по тротоара...
Връщам се на улиците на Париж...
Отидоха си, лейтенант, не можем да ги настигнем.
Не можем да ги преследваме.
Казвай какво са замислили приятелите ти?
Къде откараха златото ни?
Продължавайте! Още!
Върнете го обратно в затвора! И никой ли не знае къде отидоха?
Отговорете! Ако си мълчите, ще ви накарам
да работите ден и нощ, докато... Махни си ръцете от нея!
Ще бъркате в блатото, докато не възстановите запасите от злато!
Чух, че си искала да ме предупредиш, когато са се появили пиратите.
Вярно ли е?
Не си спомням. - Не съжалявай за това.
Аз оценявам твоето желание да ми помогнеш.
И искам да ти се отблагодаря.
Днес няма да работиш на блатото.
Предпочитам да работя с останалите.
Ако този пират ти беше предложил, ти с радост би приела!
Не. Мразя го толкова, колкото и ти.
Той ме излъга.
Барт, ще се върна за Мартин.
Какво? - Ще я намеря.
Каквото ще да става. Може и да не дойде с мен.
Но аз трябва да се уверя. - Там ще те убият!
Моля те само за лодка.
Захвърли тази идея и ще живееш!
Все още съм жив, Барт. - Засега.
Обратно, значи?
Наглеждай златото.
Искаш да рискуваш всичко заради някаква си жена?
Слушай, ще плавам в тези места три дни.
Ако до тогава не се върнеш, аз се махам.
Ако не се върна, дай моя дял злато на революцията.
Искам с теб!
Не може. Сам е по-лесно.
Тя остава.
Върви в каютата. Ти си луд!
Присъедини се към нас с безумната си идея, но това не е достатъчно.
Сега тази жена! Двойна лудост!
Вероятно си прав. Добре, може би ще се видим!
Надявам се. Но няма да се обзалагам.
Пригответе лодката!
Работете!
Не губете време!
Работи! Излез от водата!
Някога ще се срещнем в ада!
Мелина, не се обръщай. Някой се крие от другата страна на блатото.
Може би това е...
Трябва някак си да му помогнем.
Вярваш ли ми? - И защо не?
Ти се махай оттук, а аз ще отвлека вниманието на пазача.
Аз за бързо.
Трябва да си почина.
Почивка? Напомняш ми на една жена, която ме чака в Париж.
В Париж? Обзалагам се, че чака някой друг!
Курва! - Недей! Не!
Валиер!
Как ме откри? Ако кажеш на Ле Фавр, че съм тук, скъпо ще си платиш за това.
Не, не. Трябва да се скриеш.
Да, но къде? Лодката ми се разби в скалите.
Зад тези хълмове ще бъдеш в безопасност.
Там е пусто... ще ти донеса храна.
Добре. Благодаря. Кажи на Мартин, че се върнах.
Добре.
Мартин!
Мартин... - Не ме докосвай!
Все още не сме събрали злато. Твърде бързо се върна!
Не за златото се върнах, върнах се за теб.
И си мислиш, че ще ти повярвам? След това, което направи,
забрави за мен!
Повечето ми приятели бяха убити. Заради теб и проклетото ти злато!
Не е заради това. Някой е предупредил Ле Фавр,
иначе щяхме да вземем всички ви.
Вероятно, но е твърде късно.
Скоро ще убият още един твой приятел, него сега го разпитва Ле Фавр.
Мулат? Той жив ли е? - Да. И се моля да каже за златото!
Тогава и теб ще подгонят! - Как смееш да ме съдиш?
Не знаеш причината, която ме накара да го открадна, Мартин.
Анри! - Майкъл!
Точно на време.
Някой идва, внимавай.
Отново ли ще мълчиш?
Казах ти, че пак ще се срещнем!
Довърши го!
Достатъчно!
Хайде, Майкъл! Знам безопасно място!
Ще убия всяка, която се осмели да предаде капитан Валиер!
Да отмъстим за смъртта на Дюбоа! - Трябва да предадем Валиер!
Точно така! Да кажем на Ле Фавр!
Казах! Няма да повтарям!
Стойте! Стойте! Вие полудяхте ли?
Не трябва да предавате Валиер! Аз първа исках да го предам.
Изглежда забравихте колко добре се държа с вас, когато беше тук?
Да го убиете, е престъпление.
Ти просто го обичаш.
Бързам да ви уверя, че не ви обвинявам за случилото се.
Убийците на сержант Дюбоа ще бъдат наказани показно.
Бреговата линия на острова се охранява денонощно.
Който и да се скита в джунглата, няма шанс да се измъкне оттам!
Кашлицата се усилва.
Мога ли да помогна? - Боя се, че не.
След няколко седмици... ще умра.
Не говори така.
Малко лечение и всичко ще е наред.
Френският военен кораб чака на пристанището.
Нека си чака.
Изпрати лодка и доведи капитана тук. - Слушам!
Дори и да няма вече какво да се защитава,
трябва да вземем предпазни мерки.
Хайде, Мелина.
Трябва да ви кажа, лейтенант, не бих искал да съм на ваше място.
Трябва да обясните всичко.
Няма причина за съмнение, освен ако документите не са в ред?
Правителството се нуждае от злато! Много ще е полезно за борбата
с революционерите, които възнамеряват да свалят монархията.
Донесохме ви запаси от барут.
Хайде, капитане, днес имаме гост.
Какво ти е? Не се ли сещаш? Днес си почетен гост.
Искам да ти хареса.
Защо мълчиш? Обикновено провеждаш интересни разговори.
Капитанът те намира за очарователна, сигурен съм.
Винаги си много разговорчива. Какво ти става днес?
Вероятно малко я смущава присъствието ви.
Бихте могли да изчакате? За ваше здраве.
Има една история, която може да ви заинтересува... тя се случи тук.
Случи се с една от нашите жени.
Красива е. - Прилича малко на Мелина.
Преди ни беше много полезна. За да съм по-ясен -
тя беше наш шпионин и информацията й
доведе до смъртта на няколко нейни приятелки.
Какво мислите за това, капитане? А и се питам:
Какво ще стане с бедничката, ако другите научат за предателството й?
Представете си, че искам да доведа историята до край.
Колко лесно би било да кажа на всички други жени.
Можете ли да си представите реакцията им?
Представете си тези, които й вярваха, които я лекуваха, когато беше болна.
Убийте ме! Убийте ме! Само не ме мъчете!
Ако те убия, ще ми лепнат това деяние към извършените от приятелките ти!
Тяхната омраза ще те убие! - Не!
Достатъчно, капитане! Имайте милост към тази нещастница!
Слушайте, капитане!
Вие бихте ли били състрадателен, ако живота ви беше в опасност?
Сега говори! Къде са двамата, които убиха Дюбоа?
Говори! - Да говоря?
Сама го убих!
Охрана! Влез!
Не! Не...
Съберете затворниците! Бързо!
Не... не! Не!
Имаш само един изход!
Говори! Говори! И говори!
Чуваш ли?
Боже, прости ми...
Трябва да им отнесем храна.
Мартин, виж!
Мелина. Тя е най-потискана от всички.
Проклетият Ле Фавр! Мелина!
Мелина! Ела тук!
Мелина, какво ти е? Какво се е случило?
Остави ме. Не се тревожи повече за мен. Не трябва.
Чу ли я? - Стана й по-лошо.
Мартин, идва! Попитай го сега.
Отказвам да приема поражението и най-настоятелно ви моля
да ни помогнете да хванем двамата престъпници.
Вече е готова бесилката, на която те ще бъдат обесени.
Ще се радвам да ви помогна с каквото мога.
Имам само един малък отряд, лейтенант.
Но мога да ви го заема.
Много сте любезен, капитане.
Може ли да отнеса барута в склада?
По-късно.
Мартин, искаш да ми кажеш нещо?
Аз... дойдох да ви благодаря
от името на приятелките ми за... - Не си струва.
От сега нататък, искам всички жени да се чувстват тук като у дома си.
И преди всичко ти, Мартин. - Искам... да ви помоля нещо.
За какво? - Не мога да работя днес.
Какво? - Просто трябва да си почина малко.
Много съм уморена.
Предвидих го. - Как така?
Много упорито работиш.
Днес си свободна.
Вярвам ти и разчитам на теб.
Свободна си.
Заслужи си почивката.
Благодаря!
Освободих я.
Тя ще ни отведе до тях.
Трябва да се справим до полунощ, ако искаме да намерим Бърт.
Иди да намериш друго дърво.
Запътила се е към скалата. - Да се качим на върха.
Ти защо идваш? - Само аз можех да ви предупредя.
Другите са под наблюдение. - Говори.
Намерихме лодка. - Това е капан!
Не е капан, повярвай ми!
Ще ти покажа пътя, ако искаш, разбира се.
Струва ли си риска?
Мисля, че да. - Заведи ни.
Стойте!
Ако някой мръдне го убийте.
Предали са ни! - Не бях аз!
Не съм го казал, никой не те обвинява.
Няма ли да поздравите капитана? - Хванете ги!
Не се съпротивлявай! - Дръжте го!
Ще те обеся, ако не кажеш къде държат златото ми твоите приятели!
Отведете го! - Върви!
Бъди смела, Мартин. - Анри, аз за теб живея.
Обичам те.
Ле Фавр ти каза как да се спасиш. Върни му златото!
Умолявам те, Анри, върни го!
Не мога да предам...
това, за което се борихме. Животът ми не струва нищо.
Борбата срещу несправедливостта е по-важна.
Революцията трябва да продължи! - Революция ли?!
Какво говориш, Анри?
Обичам те! Искам да живееш!
Със златото ще купят оръжия и муниции.
Свобода.
Братство. Равенство.
Никога не съм мислил, че искам да дам живота си за тези думи.
Звучат толкова сладко, като молитва. - За мен не значат абсолютно нищо!
Знам само едно:
обичам те, Анри, и не искам да умреш.
Мартин.
Опитай се да ме разбереш.
Така е по-добре. - Не! Не!
Мартин! - О, Анри!
Назад! - Обичам те!
Да тръгваме!
Ле Фавр каза и нея. Доведете я!
Да видим сега можеш ли да умреш!
Освободете ги! В противен случай целия лагер ще излети във въздуха!
Сега боиш ли се от мен, Ле Фавр?
Останалите се махайте!
Но първо, Ле Фавр, излез и им кажи! Кажи им, че бях аз!
Аз предадох Валиер и приятелите му!
Кажи им как ме принуди да стана шпионин!
Направи ме търговец!
Сега край на това!
Какво стоите! Махайте се!
Анри!
Мелина! Стой!
Бягайте оттук!
Анри! Анри! - Мартин!
Освободи ми ръцете. - Сега.
Събери жените заедно. Нека вземат със себе си оръжия
и амуниции, колкото намерят. Побързай!
Ела с мен.
Мулат! Да се махаме оттук.
Това е всичко, което намерихме. Дори и барут открихме.
Коя от вас знае да стреля? - Аз!
Заемете позиция между оръдията. Бързо!
Останалите се скрийте зад храстите!
Не стреляйте без моя заповед.
Огън!
Анри, приближават!
Да променим позицията. Отстъпваме!
Хайде! Отстъпваме, момичета!
Обърнете оръдията!
След жените!
Огън!
Приближават брега! - Напуснали са кораба!
Огън! Убийте ги!
Убийте ги!
Анри!
Това е Франсис Бърт! Точно на време, Бърт.
Мартин!
Роуз!
Маева! - Най-накрая!
Въпреки това реши да ме вземеш?
Още малко да се бе забавил и всички ни щяха да убият!
Анри, намери ли когото търсеше?
Намерих го!
Браво на теб!
Колко съм щастлив, че се върнах за теб!
Никога не съм виждал такива златисти коси!
Превод Илия Михайлов
Редакция - Nikred
РЕТРО МАНИЯ @ 2013